Életige, 2006. március

„Aki az igazságot cselekszi, a világosságra megy.” (Jn 3,21)

„Cselekedni” az igazságot? Az igazságot az ember vagy megtudja, vagy elmondja… Jézus szerint azonban az ember az igazságot „teszi”. Meglepő, amit mond.
Nikodémus, a főtanács egyik rabbija is meglepődött. Azért ment Jézushoz, hogy megkérdezze tőle, hogyan lehet bejutni Isten országába. Erre azt a választ kapta, hogy újjá kell születnie, vagyis be kell fogadnia az új életet, melyet Jézus hozott a földre. Hagynia kell, hogy belülről teljesen Isten fiává alakuljon, és így belépjen az Ő világába. Az üdvösséget nem az ember harcolja ki magának, hanem olyan ajándék, amit a mennyországból kapunk.
Nikodémus, aki az éj sötétjében ment el Jézushoz, megvilágosodva távozott.

„Aki az igazságot cselekszi, a világosságra megy.”

Ez az életige arra hív, hogy az igazság szerint cselekedjünk, az evangéliumnak megfelelően. Azt kéri tőlünk, hogy váltsuk valóra Isten igéjét, ne csak hallgassuk. Az egyik egyházatya, Poitiers püspöke, Hiláriusz is ezt mondja: „Istennek egyetlen igéje sincs, amelyet ne kellene valóra váltani, mert mindaz, ami kimondatott, a megvalósulás igényét hordozza magában. Isten szava kinyilatkoztatás.”
A hit és az erkölcsi magatartás szoros kapcsolatban állnak egymással.
Ha Jézusban a fény, az élet és a tevékeny szeretet egy és ugyanaz – amint ez a Nikodémushoz intézett tömör beszédből egyértelműen kiderül –, akkor nem lehet ez másként azoknál sem, akik befogadják Őt, akik Benne Isten fiaivá lesznek. „Aki engedelmeskedik az Úrnak, és ennek megvalósításaként a Szentírást követi, teljesen a Mester képmására alakul: eljut oda, hogy megtestesült Igeként éljen” – írja egy másik egyházatya, Alexandriai Kelemen.
Azoktól is ugyanez a következetesség várható el, akiknek nincs különösebb vallásos hitük. A lelkiismeretük által diktált legmélyebb meggyőződés ugyanis igényli, hogy megvalósítsák az igazságot.

„Aki az igazságot cselekszi, a világosságra megy.”

A megélt igazság gyümölcse az, hogy eljutunk a világosságra, „befogadjuk” Krisztust. Jézus megígérte: „Aki szeret engem, (…) annak kinyilatkoztatom magam.” Ő az „igazi világosság”.
Az igazság megélésének gyümölcse a tanúságtétel is abban a társadalomban, ahol élünk. Jézus erről is beszélt, amikor arra hívott bennünket, hogy ragyogtassuk fel a világosságot „az emberek előtt, hogy lássák jótetteiteket és magasztalják mennyei Atyátokat”.
A hiteles élet ékesszólóbb minden beszédnél. A gyerekek következetességet kérnek szüleiktől: tartsanak össze, erősítsék a családi harmóniát. Az állampolgárok következetességet várnak a politikusoktól, akiket megválasztottak: legyenek hűek a megállapodás szerinti programhoz, szenteljék magukat a közjónak, kezeljék becsületesen az anyagi javakat. A diákok következetes oktatást és nevelést igényelnek a tanároktól. Tisztességet és hozzáértést szokás elvárni a kereskedőktől, a munkásoktól, a szakemberektől…
A társadalom azáltal is épül, hogy tanúságot teszünk arról, hogy ideáljaink és hétköznapi választásaink összhangban vannak egymással.

„Aki az igazságot cselekszi, a világosságra megy.”

Ez a tapasztalatuk az olyan embereknek, mint pl. Nelson Mandela, aki hűséges tudott maradni az egyenlőség iránti elkötelezettségéhez, melyért hosszú, sötét börtönévekkel fizetett, majd kormányfőként országa vezetőjévé választották; vagy mint pl. Martin Luther King, aki életével fizetett következetességéért.
Ez a tapasztalata sok férfinak és nőnek is, akiket bár nem ismerünk, választásaik mégsem kevésbé hitelesek. Erről szól pl. egy olyan vállalkozó esete is, akinek cégétől új megrendelésekért cserébe csúszópénzt kértek. Ő viszont nem akart engedni elveiből. Fájdalmas, de határozott döntést hozott, tudva, hogy ha hűségesen kitart a becsületben, elveszíti bevételének nagy részét. Valóban, a termékeit forgalmazó üzletlánc visszavonta megrendeléseit, a csőd szélére juttatva ezzel a vállalkozást. Néhány hónap elteltével viszont az üzletlánc kénytelen volt visszakozni: a vásárlók tiltakoztak, mert nem találták ennek a cégnek a termékeit az üzletekben… A hiteles élet elnyerte jutalmát.

Chiara Lubich