Életige                                                                         1998. augusztus

                        A kimeríthetetlen erszény...

"Adjátok el, amitek van, és adjátok oda a rászorulóknak.Készítsetek magatoknak kimeríthetetlen erszényt, elfogyhatatlan kincset a mennyben, ahol nem fér hozzá a tolvaj és nem rágja szét a moly." (Lk 12,33)

Fiatal vagy és ideális, teljes, radikális életre vágysz? Hallgasd Jézust. A világon senki sem kér tőled annyit, mint Ő. Itt az alkalom, hogy bizonyítsd hitedet, nagylelkűségedet, hősiességedet.
Érett felnőttként azon fáradozol, hogy komoly, felelősségteljes, de biztos egzisztenciát teremts magadnak? Vagy már idős vagy, s hátralevő éveidet szeretnéd úgy leélni, hogy ráhagyatkozol arra, aki nem csap be? Meg akarsz szabadulni az emésztő gondoktól? Rád is vonatkouik Jézus fenti igéje.
E szavakkal fejeződnek be ugyanis azok a figyelmeztetések, melyekben Jézus meghív, hogy ne aggódj, ahogy az ég madarai sem aggodalmaskodnak, pedig nem vetnek, s a mezők liliomai sem, pedig nem szőnek. Vess ki hát szívedből minden szenvedélyes vágyakozást a földi dolgok után, mert az Atya jobban szeret téged a madaraknál és a virágoknál: Ő maga gondoskodik rólad.
Ezért mondja:

"Adjátok el, amitek van, és adjátok oda a rászorulóknak.Készítsetek magatoknak kimeríthetetlen erszényt, elfogyhatatlan kincset a mennyben, ahol nem fér hozzá a tolvaj és nem rágja szét a moly."

Az evangélium egésze és minden egyes igéje azt kéri az embertől, hogy szakadjon el önmagától s mindattól, amije van.
A "legfőbb parancsról" beszélve Jézus emlékeztet rá, hogy ezt - ha nem is ennyire világosan - már az Ószövetség is megköveteli, mely szerint a gazdagság jó, Isten áldása, de mindig kötelez arra is, hogy javainkat osszuk meg a rászorulókkal akár az irgalmasság és a társadalmi igazságosság nevében, akár azért, hogy elnyerjük a Mindenható tetszését.
Csak később, a judaizmus korában válik általánossá az a gondolat, hogy mindezért a Másik életben jutalomban részesülönk. Egy zsidó monda szerint az egyik király, akinek szemére vetették, hogy elpazarolja javait, így válaszolt:"Őseim itt a földön gyűjtöttek kincseket, én viszont a mennyben."
Jézus igéjének eredetisége abban áll, hogy azt kéri: egészen ajándékozd magad; mindent kér tőled. Azt akarja, hogy gondtalan gyermek légy, aki nem aggódik a világi dolgok miatt; aki egyedül rá támaszkodik.
Tudja, hogy a gazdagság óriási veszélyt jelent számodra, mert lefoglalja szívedet, holott Ő teljesen a magáénak akar. Ezt javasolja tehát:

"Adjátok el, amitek van, és adjátok oda a rászorulóknak.Készítsetek magatoknak kimeríthetetlen erszényt, elfogyhatatlan kincset a mennyben, ahol nem fér hozzá a tolvaj és nem rágja szét a moly."

S ha nem áll módodban lemondani anyagi javaidról, mert gondoskodnod kell másokról vagy mert helyzeted megköveteli, hogy mindenki számára elfogadható, méltó körülmények között élj, lélekben akkor is el kell szakadnod mindentől: légy egyszerűen a javak kezelője. Ha így viszonyulsz a gazdagsághoz, akkor szereted a többieket; ha irántuk való szeretetből használod javaidat, olyan kincset gyűjtesz, melyet nem rág szét a moly, s melyhez nem fér hozzá a tolvaj.
De biztos vagy benne, hogy mindent meg kell tartanod? Hallgass Isten benned szóló hangjára; kérj tanácsot, ha nem tudsz dönteni. Meglátod, mennyi feleslegeset fogsz találni dolgaid között. Ne tartsd meg ezeket! Add, add oda annak, akinek nincs! Váltsd életre Jézus igéjét:"Add el... és adj." Igy kimeríthetetlen erszényt készítesz megadnak.
Természetesen - mivel a világban élsz - törődnöd kell a pénzzel, a földi dolgokkal is. Isten azt akarja, hogy foglalkozz ezekkel, de ne aggodalmaskodj miattuk. Helyzetednek, körülményeidnek megfelelően nézd meg, mi az a minimum, ami feltétlenül szükséges a megélhetésedhez, a többire viszont ez vonatkozik:

"Adjátok el, amitek van, és adjátok oda a rászorulóknak.Készítsetek magatoknak kimeríthetetlen erszényt, elfogyhatatlan kincset a mennyben, ahol nem fér hozzá a tolvaj és nem rágja szét a moly."

VI. Pál valóban szegény volt. Ennek bizonyítéka az is, hogy kívánsága szerint egyszerű koporsóban, a puszta földben temették el. Nem sokkal halála elótt e szavakkal fordult testvéréhez:"Már egy ideje készítgettem bóröndjeimet a nagy útra."
Neked is ezt kell tenned: készítsd elő az útitáskát, melyet Jézus korában talán erszénynek neveztek. Nap nap után tégy bele valamit. Amennyire csak tudod, töltsd meg olyan dolgokkal, melyek hasznosak lehetnek mások számára. Valójában csak az a tiéd, amit odaadsz.Gondolj a világ éhezőire, a szenvedőkre, a nélkülözőkre...
Csomagold be azt is, amit testvéreid iránti szeretetből cselekedtél. Tedd mindezt Érte, szíved mélyén ezt mondva: Neked. 
Jó és tökéletes legyen minden tetted, hiszen a Mennyországba fognak érkezni, ahol megmaradnak az örökkévalóság számára.

Chiara Lubich