Életige                                                              1998. június

                       Ki szeret jobban?

"...sok bűne bocsánatot nyert, mert nagyon szeretett." (Lk 7,47)

Volt már olyan élményed, hogy miután végre rászántad magad a gyónásra és bocsánatot kértél Istentől a bűneidért, boldognak, könnyűnek, szabadnak érezted magad és kedved támadt szeretni? Égett már benned a vágy, hogy szeresd Istent; ne bántsd meg soha többé és szeresd felebarátaidat is?
Nos, ha igen, akkor megtapasztaltál valamit abból, amit a bűnös asszony érezhetett szívében azon a napon.
Talán egy zsinagógában vagy a falu egyik terén hallotta Jézust, aki arról az országról beszélt, ahol minden bűnös bocsánatot nyer.
Megragadta őt Isten személyes szeretete, mely meghívta, hogy közösségre lépjen vele. Ezért elhatározta, hogy megkeresi Jézust.
Megtudta, hogy a farizeus Simon házában van vendégségben, így betért hozzá. Megállt hátul, Jézus lábánál és könnyeivel mosni kezdte azt, majd hajával megtörölte s bekente illatos olajjal, amit egy alabástrom edényben hozott.

"...sok bűne bocsánatot nyert, mert nagyon szeretett."

A bűnös asszony ezzel a gesztussal mély háláját fejezi ki:"nagyon szeretett."
Biztos benne, hogy Jézusban megtalálta az üdvösséget: az olajjal megkenés a tisztelet jele, azzal pedig, hogy megmossa lábát, mintha ezt mondaná: megmentetted az életemet.
Nem törődik azzal, hogy fedetlen fővel mutatkozik a nyilvánosság előtt, ami egy keleti asszony számára szégyen: mindez nem fontos.
Simon természetesen nem érti sem őt, sem Jézust. A törvény szerint tilos a bűnösökkel érintkezni.
Ekkor Jézus a két adósról szóló példabeszéddel elmagyarázza, hogy az szeret jobban, akinek többet engedtek el.

"...sok bűne bocsánatot nyert, mert nagyon szeretett."

Jézus tehát helyesli a bűnös asszony viselkedését, majd Simonhoz fordulva ezt mondja:"Betértem házadba s nem adtál vizet a lábamra. Ez a könnyeivel áztatta lábamat, és a hajával törölte meg." (Lk 7,44)
Simon elhanyagolta a vendégszeretet e gesztusait. Igaznak gondolja magát, mivel megtartja a törvényt, de hiányzik belőle valami, ami ebben az asszonyban megvan: a hála és a szeretet. Ő nem tett szert arra a lenyűgöző tapasztalatra, amire ez a rossz hírű nő: nem érezte, hogy a megbocsátó Isten az, aki megszabadította bűneitől; nem érzi, hogy meg kell térnie s nincs tudatában annak sem, hogy az asszony, aki bocsánatot nyert, közel van Istenhez.

"...sok bűne bocsánatot nyert, mert nagyon szeretett."

Valaki egyszerűen így értelmezi ezeket a szavakat: mivel nagyon szeretett, sokat bocsátottak meg neki. A történetből azonban kiderül, hogy az asszony szeretete az elnyert bocsánat gyümölcse: hálás, mert sok bűnét elengedték. Jézus ugyanis így fejezi be mondanivalóját:"Akinek kevés bűnét bocsátják meg, az csak kevéssé szeret."
Talán nem ez történik velünk is?
Pontosan azért van erőnk szeretni és mindig újrakazdeni, mert tapasztaljuk, hogy Isten elsőként szeret bennünket és megbocsát nekünk.

"...sok bűne bocsánatot nyert, mert nagyon szeretett."

"Nagyon szeretett." Látva, hogy Isten szereti őt, a bűnös asszony is szeret. Ő tehát a keresztény ember modellje, akinek kötelességét a szeretetben lehet összefoglalni: szeretni Istent és a felebarátot.
Ennek az asszonynak a megtérése Istenhez, Isten szeretetéhez, nem csupán egy kivételes eset, ami csak a nagy bűnösökkel fordulhat elő. Nem. Ez a tanítás mindenkihez szól. Isten keresi, ami elveszett. Különösen is szívén viseli azok sorsát, akiknek leginkább szükségük van az irgalomra. Jézust ezért vádolták azzal, hogy a"vámosok és a bűnösök barátja." (Lk 7,34)
Ez az a szeretet, mellyel Isten szeretetet támaszt és kapcsolatot teremt az emberrel: élő és személyes kapcsolatot, melynek alapja nem a törvény; mely elengedhetetlen ahhoz, hogy kereszténynek nevezhessük magunkat.
Chiara Lubich