Életige 
1996. augusztus

A vízen járni

Bátorság! Én vagyok, ne féljetek! (Mt 14,27)

Bátorság! Én vagyok, ne féljetek!
Mindenki ismeri azt a csodálatos eseményt, melynek kapcsán Jézus e szavakat mondta.
Miután megszaporította a kenyeret és jóllakatott több ezer embert, felszólította tanítványait, hogy menjenek előre a túlsó partra, ő pedig fölment egy hegyre, hogy egyedül imádkozzék.
Miközben a bárkát hányták-vetették a hullámok, mert ellenszél fújt, Jézus a vízen járva közeledett a tizenkettő felé. Amint a tanítványok meglátták őt, megijedtek és rémülten kiáltották: Kísértet! De Jézus megnyugtatta őket, ezt mondván:

Bátorság! Én vagyok, ne féljetek!

E szavak hallatán Péter így szólt: Uram, ha te vagy, parancsold meg , hogy hozzád menjek a vízen. Jöjj - felelte Jézus.
A tanítvány erre bátran elindult felé, azonban az erős szél láttán megijedt, hogy elmerül és így könyörgött: Uram, ments meg! Jézus nyomban megragadta őt és azt mondta neki: Te kicsinyhitű, miért kételkedtél? Amint beszálltak a bárkába, a szél elállt. Akik a bárkában voltak, leborultak előtte ezt kiáltván: Te valóban Isten Fia vagy! (vö.: Mt 14,28-33)

Bátorság! Én vagyok, ne féljetek!

A szentírásmagyarázók úgy vélik, hogy az evangélista nem elégszik meg csupán az események tényszerű elmondásával, hanem oly módon meséli el a történetet, hogy az az első keresztény közösségek számára jelképes értelemmel bírjon. A hullámok hátán hánykolódó bárka az egyház szimbóluma. Ebben a történetben a keresztény közösség helyzetét szeretné bemutatni, mely Jézus mennybemenetele után magára marad a próbatételek viharában és éjszakájában: nem látták Őt többé; távolinak tűnt számukra.
Jézus szavai tehát a sötétséggel teli időszakokban is vigaszt jelentettek az első keresztényeknek:

Bátorság! Én vagyok, ne féljetek!

De nemcsak a keresztény közösség számára léteznek sötét pillanatok. Te is, mint minden keresztény, valószínűleg átélted már azt, hogy a hit egész öröksége meginog benned, s egy kicsit megtapasztalhattad a hit éjszakáját.
Sőt a szenteknek is voltak hasonló időszakaik. A Gyermek Jézusról elnevezett kis Szent Teréz élete - amit mindnyájan jól ismerünk - különösen jellemző ebből a szempontból: a materializmus romlott légköre, mely abban a korban egyre inkább kezdett eluralkodni, nem kímélte őt sem, közvetlenül a halála előtt.
Szörnyű pillanatok ezek! Talán te is érezted már, hogy egyedül vagy a próbatétel idején, és azt gondolod, hogy segítség nélkül kell harcolnod az ellenszéllel.
Ám pontosan akkor, amikor minden körülmény azt sugallja neked, hogy Jézus nincs jelen, távol van, sőt nem is létezik, gyakran váratlanul kinyilatkoztatja magát a nehézségek közepette, ahogy ez a tanítványok esetében is történt.
Jézus - mivel tudta, hogy lesznek sötétséggel és fénnyel teli pillanatok - halála előtt ezt mondta: Ti is, most ugyan szomorkodtok, de majd viszontlátlak titeket: akkor örülni fog szívetek. (Jn 16,22)

Bátorság! Én vagyok, ne féljetek!

Jézus, aki a vízen jár, úgy jelenik meg előtted, mint a teremtett világ Királya; mint az élet és a halál Ura. Ez hitünk egyik igazsága.
Azonban bizonyos pillanatokban ez az igazság elhomályosulhat számodra, és úgy tűnhet, hogy csak a képzelet szüleménye: kísértet, amint az apostolok mondták. De aztán - a félelem és a kétkedés után - Jézus jelenléte olyan meggyőződést és bizalmat adott Péternek, hogy el mert indulni felé a vízen. 
Neked is így kell tenned!

Bátorság! Én vagyok, ne féljetek!

Jézus azt akarja, hogy az egész egyház és minden keresztény bátorságot merítsen a próbatétel idején, és ne adja fel. Azt akarja, hogy a látszat ellenére teljesen ráhagyatkozzanak, főként pedig olyan életet kér tőlünk, mely biztosítja, hogy Ő mindig közöttünk lehessen. Megmutatta ennek a módját is, amikor azt mondta: Ahol ketten vagy hárman összegyűlnek az én nevemben, ott vagyok közöttük. (Mt 18,20) Amikor ugyanis Ő jelen van, elmúlik a veszély. Amint Jézus és Péter beszállt a bárkába, a szél elállt. (Mt 14,32)
Egész lényünkkel vessük hát bele magunkat ebbe az életbe, és igyekezzünk mindent megtenni azért, hogy Ő soha ne hiányozzék!
Egynek lenni Jézus nevében azt jelenti: egynek lenni Benne; az Ő valóságában, az Ő akaratában, ami mindenekelőtt az: Szeressétek egymást! (Jn 13,34)
Ha így teszünk; ha készek leszünk úgy szeretni egymást, ahogy Ő szeretett minket, Jézus közöttünk lesz. És ki lehetne jobb társ mindannyiunk számára földi életünk során, mely aztán beletorkollik az örökkévalóságba?

Chiara Lubich

Megjelenik az Új Város folyóirat mellékleteként.
Az Életigét 84 nyelvre illetve nyelvjárásra fordítják le és több mint 14 millió emberhez jut el nyomtatásban illetve a rádión és a televízión keresztül.